I n f o r m a c e

Dne 29.6.1999 byly na základě usnesení rady HMP č.595 ze dne 1.6.1999 mezi hl.m. Prahou a společností Santé, s.r.o. uzavřeny smlouvy na využití objektu Ladronka, a to nájemní smlouva na pozemek parc. č. 2504 o výměře 2.372 m2 včetně součástí a příslušenství a smlouva o uzavření budoucí kupní smlouvy se zřízením věcného předkupního práva na objekt Ladronka č.p.1028, Tomanova 1, Praha 6. Oba smluvní dokumenty byly uzavírány za účelem provedení rekonstrukce nemovitosti na náklady jmenované společnosti, a následné využití pro ambulantní a lůžkové zdravotnické zařízení s kombinací se společenským a výukovým prostorem a relaxační částí.

Dne 20.11.2000 se společnost Santé, s.r.o. obrátila na hl.m. Prahu ve věci odstoupení od předmětných smluv. Jako důvod uvádí obrovský tlak, kterému byla společnost v souvislosti s vystěhováním squatterů z objektu dne 9.11.2000 vystavena, spočívající zejména v nepravdivém informování o cílech této společnosti v nemovitosti Ladronka v naprostém rozporu s její nabídkou a uzavřenou smlouvou a obava z dlouhodobých problémů vyplývajících z nevyřešení této situace. Z tohoto pohledu se jim investice jeví jako riziková a tudíž pro společnost nadále nevhodná.

Vzhledem k výše uvedenému byly obě smlouvy zrušeny dohodou ke dni 20.11.2000. Rada HMP vzala usnesením č.1508 ze dne 5.12.2000 vzniklou situaci na vědomí a uložila OOA MHMP jednat o možném využití objektu se starostou Městské části Praha 6 a předložit radě HMP návrh dalšího postupu. Současně uložila informovat také Zastupitelstvo hl.m. Prahy o stávající situaci.

Historie Ladronky sahá až do 17.století. V letech 1677-1700 dal totiž na svém motolském panství italský hrabě Filip Ferdinand z Ladronu postavit zájezdní hostinec, neboli šenkovní dům. Po jeho smrti prodává vdova usedlost velkopřevoru řádu Maltézských rytířů. Zájezdní hostinec byl vyhledávaným místem především poutníků. Šenk a ubytovací prostory se nacházely v hlavní jednopatrové podsklepené budově s půdorysem L. Charakter barokní stavby – prostá fasáda, obdélníková okna, vysoká valbová střecha – se zachoval dodnes. Období prosperity ukončily válečné události z poloviny 18.století. V září 1742 při ústupu před Francouzi vypalují uherští husaři Břevnovský klášter, hospodu Ladronka a Velkou hospodu na Bílé Hoře. Po opravách válečných škod konventem řádu Maltézských rytířů slouží usedlost dál jako zájezdní hostinec. Z poloviny 18.století se zachovaly tři trámové stropy v hlavní obytné budově. Jeden z nich je zdoben malbou z 19.století, další dva v patře jsou bez ozdob.

Jako zájezdní hostinec sloužila Ladronka celé 18.století. Nová silnice ze začátku 19.století se však hostinci vyhnula, což mělo za následek krach hostince. V 19.století usedlost získává charakter typické zemědělské usedlosti. V tu dobu majitel, řád Maltézských rytířů, statek propachtovává. Začátkem 20.století byla Ladronka připojena k Břevnovskému klášteru, což znamenalo její úpadek. Ve dvacátých letech, za doby hospodářské krize, vznikla v blízkosti nouzová kolonie “skalních obydlí” nezaměstnaných. Ve třicátých letech dochází k úpravě usedlosti na bytové prostory. V roce 1947 se stává Ladronka majetkem státu a je využívána jako sklad Státního statku.  Od konce šedesátých let usedlost chátrá. Ačkoliv na popud občanů a památkářů byla vypracována studie na využití objektu jako kulturního střediska pro zájmovou činnost, nebyla nikdy realizována. “Majitel”- Správa pražských vodohospodářských a silničních staveb, která Ladronku užívala jako stavební dvůr,  započala s rekonstrukcí, pro nedostatek financí se však rekonstrukce naplno nerozběhla.

Na základě zákona ČNR č.172/1991 Sb. přešla usedlost Ladronka včetně pozemku do vlastnictví hl.m. Prahy. Areál usedlosti tvoří v severovýchodní části obytná patrová budova, jižní a západní strana dvora je uzavřena přízemním hospodářským stavením sestávajícím ze stavebně spojených objektů stodoly a chlévů. V severní části je situována provozní budova. Všechny stavby jsou zděné s převahou původního kamenného zdiva, větší část střech je kryta pálenou taškovou krytinou. Obytná budova a hospodářské stavení jsou zapsány jako kulturní památky v Ústředním seznamu nemovitých kulturních památek ČR.

V době převzetí (26.5.1992) se nemovitost nacházela ve velmi špatném technickém stavu. V červnu 1992 byl na základě usnesení rady ZHMP č.440 ze dne 11.6.1992 zveřejněn záměr na pronájem objektu. Vzhledem k tomu, že každá z předložených nabídek vyžadovala finanční spoluúčast města, nedošlo k uzavření smlouvy se žádným uchazečem. Usnesením rady ZHMP č.360 ze dne 27.4.1993 byl schválen záměr na obchodní využití objektu prostřednictví  TCP, a.s. Smlouva o obchodním využití byla podepsána 15.11.1993 s účinností od 1.1.1994. 

Na podzim 1993 byl objekt obsazen squattery. Po dohodě s OOM MHMP a ředitelem městské policie byl squatterům určen termín na vyklizení usedlosti do 15.3.1994. Během měsíce února 1994 jednala Nadace Ladronka s TCP o možnosti budoucího využití statku. Po zvážení všech okolností (náklady na ostrahu apod.) byla 1.6.1994 podepsána mezi TCP a Nadací Ladronka smlouva o užívání statku. Užívání bylo vymezeno “užíváním pouze v rozsahu nezbytném pro vypracování projektu na rekonstrukci a další využití”. Jakékoliv jiné užívání bylo ve smlouvě vyloučeno včetně vstupu nepovolaných osob. Od policejního vyklizení Ladonky se upustilo. TCP nechala vypracovat znalecký posudek soudním znalcem v oboru statika staveb a na základě tohoto posudku pak nechala provést zabezpečovací práce, které odstranily bezprostřední nebezpečí škod, způsobené statickými poruchami. Úkolem TCP bylo najít nájemce, který nemovitost na vlastní náklady zrekonstruuje a alespoň část nemovitost zachová veřejně přístupnou. Z řady jednání s potenciálními zájemci vyplynulo, že v daných smluvních podmínkách a vzhledem ke specifice objektu (památková ochrana, technický stav apod.) není vysoká finanční náročnost rekonstrukce úměrná objemu získaných prostor. Jako potencionální partner byla vyzvána i Nadace Ladronka.

Nadace Ladronka předložila v prosinci 1994 Studii autonomně sociálně-kulturního centra Ladronka. Tato studie řešila pouze rozčlenění ploch dle způsobu jejich využívání, neuváděla však ani rozsah nezbytných stavebních úprav, ani kalkulaci nákladů stavby a budoucího provozu. Při dalších jednáních se zástupci Nadace Ladronka byli tito několikrát informováni, že při pronájmu objektu je kladen důraz především na uvedení kulturní památky do řádného stavu s tím, že výše nájemného může být zohledněna navrhovaným nekomerčním využitím Ladronky. Dále byli upozorněni na nezbytnost zajištění zdrojů financování – granty Ministerstva kultury ČR, přímé subvence, sponzorování atd. Žádnou z těchto možností Nadace Ladronka nevyužila a lze konstatovat, že přes mimořádné podmínky (uzavřená Smlouva o užívání objektu) Nadace příležitost předložit jakýkoli ucelený záměr nevyužila.

V závěru roku 1994 byla uzavřena smlouva se společností Terminal Club, s.r.o., která jako jediná akceptovala podmínku o provedení rekonstrukce objektu na vlastní náklady. Pro finanční problémy v období přípravy stavby však od svého záměru musela odstoupit a uzavřená smlouva byla ukončena odstoupením nájemce.

Vzhledem k tomu, že se ani při následujících jednáních nepodařilo najít nájemce, který by byl schopen akceptovat požadované smluvní podmínky, byla diskuse o dalším osudu Ladronaky předložena ZHMP. Dne 27.6.1996 schválilo Zastupitelstvo HMP svým usnesením č.19/8 záměr odprodat Ladronku formou obchodní veřejné soutěže s tím, že projekty budou posuzovány a hodnoceny se zřetelem na takové využití nemovitosti, které bude respektovat charakter kulturní památky. 

V srpnu 1996 byla vyhlášena obchodní veřejná soutěž na prodej objektu Ladronka a do uzávěrky soutěže, tj. do 30.9.1996, podaly návrhy tři společnosti – IB Convent s.r.o., Nadace na podporu terapeutických aktivit Šťastný den a Santé s.r.o. V tomto místě je nezbytné upozornit pozorného čtenáře na fakt, že přes nynější rétoriku squatterů, nepodala Nadace jakoukoli nabídku. Komise rady ZHMP po vyhodnocení nabídek doporučila úplatný převod objektu Ladronka společnosti Santé s.r.o. pro budoucí využití jako ambulantní a částečně lůžkové zařízení v kombinaci se společenským a výukovým prostorem a relaxační částí, a to za dohodnutou kupní cenu 2,100.000,- Kč, a pronájem pozemku s přednostním právem na koupi pozemku. Navržený systém kombinace smluv na prodej objektu a pronájem pozemku byly zárukou kontroly plnění závazků společnosti. Úplatný převod objektu a předkupní právo k pozemku společnosti Santé schválilo Zastupitelstvo HMP usnesením č. 26/1 ze dne 27.2.1997. OHP MHMP ve spolupráci s LEG MHMP vypracoval budoucí smlouvu kupní k objektu a nájemní smlouvu k souvisejícímu pozemku, jejichž texty schválila rada ZHMP usnesením č.595 ze dne 1.6.1999. Časová prodleva mezi projednáním v ZHMP a radě ZHMP byla způsobena několikakolovým jednáním o textu smluvních dokumentů, nejprve mezi městem a Santé, poté i zdržením při projednávání návrhů smluv s některými členy ZHMP, kteří o kontrolu tohoto případu projevili zájem. Smlouvy mezi hl.m. Prahou a společností Santé s.r.o. byly podepsány 29.6.1999.

Společnost Santé zahájila v souladu se svými závazky přípravu projektu rekonstrukce a město dále pokračovalo ve své “toleranci” ke squatterům. Z pohledu města jako vlastníka se od počátku roku 2000 stávající situace začala jevit jako krajně neúnosnou. Stále častěji na stávající stav poukazovali jak jednotliví občané z okolí Ladronky, tak městská část Praha 6, či člen senátu České republiky,  a tento tlak vyvrcholil v září t.r. hromadnou stížností obyvatel. Lze tedy konstatovat, že zatímco v předchozích letech byly stížnosti pouze izolovanou záležitostí, jako například  dopis starosty MČ Praha 6 z roku 1994, v letošním roce již bylo velice těžké vystupovat se stejnou tolerancí.

K událostem 9.11.2000, jejichž výsledkem bylo vyklizení Ladronky, se pro tuto chvíli nechci vyjadřovat z důvodu vyšetřování této věci vyšetřovatelem PČR, jehož výsledkem by mělo být jednoznačné zodpovězení otázky,  zda kroky, jež jsem podnikl v zájmu hlavního města Prahy jako vlastníka zdevastované kulturní památky, byly zákonné či nezákonné.

Jak již bylo uvedeno výše, obrátila se společnost Santé v souvislosti s vystěhováním squatterů z objektu na hl.m. Prahu s návrhem na zrušení obou smluv, a tyto byly dohodou zrušeny ke dni 20.11.2000. Téhož dne se na hl.m. Prahu obrátilo Občanské sdružení Ladronka se žádostí o obnovení jednání o vhodném objektu pro provoz kulturně-sociálního centra. K vyřízení tohoto podání byly zmocněny KUL MHMP a SOC MHMP. O dalším možném využití usedlosti Ladronka jedná také OOA MHMP a Městská část Praha 6.

Tato informace je Zastupitelstvu HMP předkládána s vědomím, že je nutné co možná nejdříve najít vhodné využití pro objekt Ladronka, neboť jenom tak je možné zabránit další devastaci této kulturní památky, nebo postup, jak způsobem mimo rozpočet hlavního města Prahy najít jiné vhodné řešení. V tomto smyslu se rada HMP obrací i na členy Zastupitelstva HMP, aby svými případnými návrhy na další možné využití Ladronky přispěli k řešení stávající situace.